ГДЕ ГОД ДА САМ ЖЕГАР МИ ЈЕ У СРЦУ: Бојана је од детета из колоне српских прогнаника из Крајине постала веома цењен хотелски менаџер на Кипру
ДРАГО ми је што сте овде, јер први пут неком из Србије представљам комплекс у ком радим, па сам много срећна што могу да говорим на матерњем језику, рекла је Бојана Милић групи новинара из наше земље приликом недавне посете Републици Кипар. Она је менаџер продаје и један од руководилаца града-хотела, луксузног ризорта, недалеко од Пафоса.
![ГДЕ ГОД ДА САМ ЖЕГАР МИ ЈЕ У СРЦУ: Бојана је од детета из колоне српских прогнаника из Крајине постала веома цењен хотелски менаџер на Кипру ГДЕ ГОД ДА САМ ЖЕГАР МИ ЈЕ У СРЦУ: Бојана је од детета из колоне српских прогнаника из Крајине постала веома цењен хотелски менаџер на Кипру](/data/images/2024-07-12/506228_bojana-milic_fmob.jpg)
Фото: Приватна архива
По акценту "сместили" смо је у Војводину, али то је било делимично тачно:
- Рођена сам 1987. у Задру, одрастала сам у Жегару, у Далмацији, а од августа 1995. у Србији.
Све нам је рекла...
- Мора да сте род чувеном диплару и ојкачу Обраду Милићу, чије је извођење српске музичке баштине из Жегара, целог буковичког краја и Крајине део трајних записа Радио Београда - питала сам је радознало.
Потврдан одговор био је Бојанин широки осмех, који је отворио и врата поверења у овом посве случајном сусрету. Касније, слушам сведочанство, животну причу још једног српског детета из Крајине, чије су детињство обележили погром нашег народа у злогласној акцији хрватске војске и полиције "Олуја", борба за голи живот у колони прогнаника, долазак у Србију, потом одлазак у једну породицу у Грчку...
![](/data/images/2024-07-12/506227_roditelji_f.jpg?1720792228)
Фото: Приватна архива
Летњи распуст 1995, тада осмогодишња Бојана је проводила у Жегару са браћом Марком и Милошем, мамом Надом, бабом и дедом. Тата Мирко био је у редовима Војске РСК. А, онда је дошла страшна ноћ између 4. и 5. августа.
ОБНОВУ КУЋЕ ПОЧЕЛИ 2004.
БРАЋА су већ са 16-17 година почела да раде. Кад су добили прилику отишли су у Немачку. Тамо су се одлично снашли, имају грађевинску фирму и дали су јој име по брду изнад наше куће у Жегару. Кад су први наши људи почели да се враћају у Жегар и ми смо одлучили да обновимо кућу. Почели смо 2004. Лети идемо тамо: родитељи и оба брата са породицама обавезно. А, свима нам је бескрајно важно што њихова деца обожавају да долазе у наше Милиће у Жегару - каже наша саговорница.
- Нека тешка сећања су моја, а неке слике су ми се вратиле из онога што су ми касније причали браћа и родитељи - каже. - Око два ујутру комшиница нам је куцала на прозор и рекла: "Морамо да идемо". Мислили смо да је на дан-два... Трактором смо нас троје с мајком дошли до центра села, баба и деда су остали у кући. Тата је био са војском... Човек, који је возио воду у цистерни узео нас је у кабину. Укупно је у њој било 11 жена и деце. Тако смо ишли до Петровца, где смо срели војника Бранка, сина нашег комшије. Преузео нас је и возио негде у Босну одакле су нас усмерили на аутобус за Рачу. Помало хлеба смо добијали успут, људи су нам га практично добацивали, сећам се аута преврнутог у провалији, плача, очаја... До Србије смо путовали осам дана, било је страшно... О оцу ништа нисмо знали, а сазнали смо да су и баба и деда кренули, али одвојено, да нам је кућа уништена и опљачкана, да су од ње остали само зидови... Од свега је остао само један албум за слике... И сада се питам, а 29 година је отад, како је у тим данима било мојој мајци са нас троје деце, како је издржала?
![](/data/images/2024-07-12/506225_nn1-2923_f.jpg?1720792293)
Фото: Приватна архива
Са Раче су пребачени у Лозницу. Преспавали су у једној школи на струњачама:
- Ујутру је дошао стриц који је из Ријеке 1991. отишао у Руменку, и повео нас код себе. У међувремену су стигли и баба и деда и тата. Неколико недеља живели смо код њега, а онда нас је у Риђицу код Сомбора позвао татин рођак. Ту сам поново кренула у школу. Била сам стидљива, повучена... Онда је Црвени крст из Србије и Грчке организовао акцију за децу која су у рату изгубила родитеља да иду у грчке породице. Из наше школе био је један дечак, па су рекли да могу и деца избеглице. Изабрали су нас три. Мама је била збуњена, ишла је код директорке школе и у Црвени крст да се увери да ћу бити на сигурном....
![](/data/images/2024-07-12/506223_jota-vula-i-ja_f.jpg?1720792320)
Фото: Приватна архива
- Прва три месеца било ми је тешко, али сам имала срећу да ме је примила дивна породица Карудзос: супружници Вула и Димитрис са децом Вагелисом и Јотом. Прихватили су ме отворена срца, а њихова деца су била посебно пажљива. Родитеље сам често звала телефоном и за то су имали разумевања. Карудзоси су ми организовали крштење и били ми кумови. Много смо се заволели и била је велика туга када сам се у јулу 1996. вратила у Србију. Димитрис је на растанку први пут заплакао. Већ у августу су дошли у Риђицу да ме виде. Угостили су их моји родитељи и браћа, али су Вула и Димитрис видели колико ми тешко живимо... - искрена је Бојана.
У децембру су се возом упутили у Грчку. Бојана је са још 19 малишана и учитељицом Вером из Суботице распоређена у град Нафплио на Пелопонезу. Ту су похађали школу на српском, а два пута недељно учили су и грчки језик.
Сваког лета одлазила је, каже, својој другој породици у Грчку. Са њима се и сада чује готово свакодневно. Родитељи, Нада и Мирко, чинили су све да се скуће. До 2003. су живели у Риђици, потом су у Руменки изнајмили кућу док су мало- помало, како и колико су могли зидали ново огњиште.
ГРЧКИ ЈЕЗИК БРЗО НАУЧИЛА
НЕВЕРОВАТНО је са којом сам лакоћом учила грчки језик. најбрже од нас 20 српске деце смештене у породицама у граду Нафплио. После три месеца била сам свима преводилац. Кад нас је примио градоначелник, снимала је телевизија, па сам и ту преводила. Из ТВ екипе нису могли да верују да тако добро говорим грчки - сећа се Бојана.
- Дивим се родитељима. Тек кад сам одрасла схватила сам муке кроз које смо сви прошли. Грчки сам усавршавала, завршила гимназију "Јован Јовановић Змај" у Новом Саду, а потом и ПМФ, смер менаџмент у хотелијерству. На трећој години имала сам праксу на Родосу, где сам и радила наредних неколико сезона. На Кипар сам први пут дошла 2015. и почела да радим у једном хотелу, а већ наредне године позвана сам у други. Постепено сам напредовала у служби и, ево, сада сам овде - каже Бојана.
![](/data/images/2024-07-12/506224_marko-ja-i-milos_iff.jpg?1720792412)
Фото: Приватна архива
У Србију долази кад год може. Најмање три-четири пута годишње. За славу Светог Лазара - Врбицу, обавезно:
- Браћа са својим породицама живе у Немачкој. Сви заједно смо у Руменки за славу, али се окупљамо где можемо: и у Немачкој и на Кипру. И, наравно у Жегару, јер где год да смо Жегар је са нама, у нашим срцима.
Растале смо се са посебним осећајем победе живота над великим страдањем и трпљењем које он уме да донесе. Бојана је још казала:
- Никада ником, чак ни мојој најбољој другарици Јовани коју сам за цео живот стекла по доласку у Риђицу августа 1995, нисам испричала то тешко сећање на прогон...
![ОДМАХ РЕШИТЕ ТО Вучићу пришао мештанин Доње Трешњице, председник муњевито реаговао (ФОТО) ОДМАХ РЕШИТЕ ТО Вучићу пришао мештанин Доње Трешњице, председник муњевито реаговао (ФОТО)](/data/images/2024-09-06/524717_dsc-47002_kf.jpg?time=1725646931)
"ОДМАХ РЕШИТЕ ТО" Вучићу пришао мештанин Доње Трешњице, председник муњевито реаговао (ФОТО)
ПРЕДСЕДНИК Србије Александар Вучић борави у посети Подрињу где разговара са грађанима, учествује у разним догађајима и обилази више села, градова и општина.
06. 09. 2024. у 20:12
![ДЕСЕТИНЕ РАКЕТА ПАЛО НА ХАРКОВ, БРОЈЕ СЕ ЖРТВЕ: Одговор на напад Украјине током ноћи - драматични снимци (ВИДЕО) ДЕСЕТИНЕ РАКЕТА ПАЛО НА ХАРКОВ, БРОЈЕ СЕ ЖРТВЕ: Одговор на напад Украјине током ноћи - драматични снимци (ВИДЕО)](/data/images/2024-09-01/522900_1_kf.jpg?time=1725195975)
ДЕСЕТИНЕ РАКЕТА ПАЛО НА ХАРКОВ, БРОЈЕ СЕ ЖРТВЕ: Одговор на напад Украјине током ноћи - драматични снимци (ВИДЕО)
РУСИЈА је гађала данас Харков са најмање десет ракета типа Искандер и С-300/400, након великог, ноћног напада Украјине беспилотним летелицама на 15 руских региона, укључујући Москву, преносе украјински медији.
01. 09. 2024. у 15:01
![ОВУ ЈЕ ПЕСМУ ЊОЈ ПОСВЕТИО: Бора био заљубљен у колегиницу- Све је прштало од емоција и љубави између њих двоје ОВУ ЈЕ ПЕСМУ ЊОЈ ПОСВЕТИО: Бора био заљубљен у колегиницу- Све је прштало од емоција и љубави између њих двоје](/data/images/2024-09-09/525419_105388-majaibora-ig_kf.jpg?time=1725871742)
ОВУ ЈЕ ПЕСМУ ЊОЈ ПОСВЕТИО: Бора био заљубљен у колегиницу- "Све је прштало од емоција и љубави између њих двоје"
БОРА је био један од највећих аутора који је оставио невероватан траг за собом.
09. 09. 2024. у 10:48
Коментари (0)