JOVANKA, NEUSTRAŠIVI SIMBOL PATRIOTIZMA: Na današnji dan u Remsu počelo suđenje čuvenoj Francuskoj heroini, ženi kojoj se i dalje dive
OŠIŠALA se i skratila kosu na muško, po kavaljerskim uzusima za ono doba, umotala je grudi, obukla ratničku odeždu i krenula da brani otadžbinu.
SPOMENIK Obeležje na Seni, Foto Arhiva
Jovanki Orleanki, baš na današnji dan, u Remsu je 1431. godine počelo suđenje posle koga je svirepo pogubljena. Imala je samo devetnaest godina.
Sama pred dvojicom ispitivača, biskupom iz Bovea i inkvizitorom, pet meseci je odgovarala na pitanja, dok su je iz pozadine promatrale desetine sumnjičavih porotnika. Presuda je bila neumoljiva. Osuđena je za jeres i spaljena, kao lažni prorok, čarobnica i veštica.
Surova egzekucija junakinje iz malog mesta u Loreni izvršena je u tri čina. Kardinal iz Vinčestera se postarao da ništa ne ostane od njenog tela. Goreći na lomači, najpre se ugušila ugljen-monoksidom. Onda su skinuli telo, raskomadali ga i dokrajčili vatrom, uključujući i srce koje u prvom činu nije htelo da izgori. U trećem aktu, polili su ostatke uljem i spalili kosti, a prah rasuli po Seni. Da ne ostane ništa, što bi posle neko mogao da slavi kao relikviju.
Svojim sudijama je, pred smrt, ispričala da je sa trinaest godina, u vrtu svoga oca, prvi put čula nebeske glasove, a zatim, kasnije, videla Svete Ekatarinu i Marinu i arhangela Mihaila, koji su od nje zatražili da oslobodi francusko kraljevstvo. Bila je iz siromašne seljačke porodice.
Imala je samo 17 godina kada se pridružila nekrunisanom kralju Šarlu Sedmom, prenela mu svoja priviđenja, uvukla se u oklop, povela vojsku, i neustrašivo krenula u uspešno oslobađanje Orleana. Bilo je to ono vreme kada žene nisu vojevale. Odvela je, posle, kao vitez, vođena božjim glasom, i Šarla Sedmog na krunisanje u Rems, posle čega je nastavljena prekinuta tradicija dovođenja na tron francuskih naslednika krune. Nije stigla da oslobodi Pariz, gde je, u bitkama, za ovaj grad, ranjena, ali je bitno uticala na tok Stogodišnjeg rata Francuza s Englezima.
Uhvatili su je Burginjonci u Kompjenju i prodali je Britancima za deset hiljada funti.
Očekivala je da će joj kralj Šarl Sedmi priteći u pomoć, ali to se nije dogodilo, jer je protiv njegove volje krenula u nova ratovanja, na Pariz i Kompjenj. Dalji tok njene sudbine je već ispričan. Rehabilitovana je već 1456. godine uz saglasnost Svete stolice.
Napoleon je proglasio francuskim nacionalnim simbolom. Beatifikovana je 1909, a svetica postala 1920.
Francuski suverenisti se i danas kunu u Jovanku Orleanku, a pred njenim spomenikom u Parizu odaju joj počast svakog maja. Ova heroina postala je oličenje patriotizma, hrabrosti i opstanka francuske nacije. Podignuti su joj mnogobrojni spomenici u Francuskoj, među kojima je i onaj u Parizu, visok blizu četiri metra, na obali Sene, izrađen od pozlaćene bronze, na kojem je predstavljena kao konjanik, s barjakom u ruci.
KAO MILUNKA
IMALA je i Srbija svoju Jovanku Orleanku, hrabru Milunku Savić koja je odabrala sličan put, ženu sa najviše odlikovanja u istoriji ratovanja, koja je takođe ošišala kosu i obukla mušku uniformu. Hrabru odvažnu ratnicu upravo su tako i zvali, srpskom Jovankom Orleankom, zbog junaštva i borbe za otadžbinu.
Foto Arhiva